DESERT ROCK LUFTHAVN
- Hvad blev det så, Doc? - Tvillinger. De er så søde.
De holder dig travlt optaget.
Det er ørkenen. Det giver folk ideer.
- Vil du tjekke flyet? - Det kan du tro.
Hejsa, Doc. Du har fået en masse telefonopkald.
Sheriffen er helt overvældet.
- Ring ham lige op, ikke, Josh? - Okay.
- Jeg ringer til ham nu, Doc. - Det er fint.
- Han er i røret, Doc. - Tak, Josh.
Hej, Jack. Hvad sker der?
Kan du komme med det samme, Doc?
Jeg vil nødig forstyrre dig.
Du har været oppe hele natten, men det er vigtigt.
Okay.
Han lød bekymret, ikke, Doc?
En eller anden dag hører du noget, du helst ikke ville have hørt.
Antyder du, at jeg lyttede med?
Ja.
Hej, Jack. Hvad sker der? Hvem er syg?
- Ingen. - Er det sandt?
Drengene fandt en mand ved motorvejen i morges.
- Var han blevet kørt over? - Nej.
- Hvad så? - Det var derfor, jeg ringede, Doc.
- Hvad ligner det? - Intet, jeg har set før.
Hvem er det?
Tja, han har samme kropsbygning som Eric Jacobs, men jeg er i tvivl.
Jeg forstår ikke.
Der er noget ved ansigtet, der tyder på Jacobs...
men måske er det ikke ham.
Jeg er slet ikke med, Jack.
Du husker Jacobs, ikke?
Jo, han er biolog. Han arbejder for professor Deemer.
Jeg mødte ham for et år siden.
Han er hos bedemanden. Du må hellere kigger derover.
- Hej, Charlie. - Hej, Charlie.
Jeg ringede straks til Deemer.
Han sagde, han ville komme, hvis det er ham.
Du husker vel Deemer, ikke?
Jo. Da jeg åbnede, kiggede jeg forbi.
Han var høflig nok...
men jeg havde på fornemmelsen, jeg ikke var velkommen.
Store hjerner har ikke altid gode manerer.
Her er han, Barney.
- Hej, Doc. - Hej, Barney.
Hvis du kan gennemskue det her, er du skarp.
Nu ved du, hvorfor jeg er i tvivl.
Det er ikke Jacobs. Manden her har haft sygdommen i årevis.
Jeg så Jacobs i sidste måned. Da så han okay ud.
De er i baglokalet, professor.
Jo, det er Eric.
Han var min ven i 30 år.
Kom hellere med udenfor, professor.
Ja.
- Er I færdige derinde? - Ja.
Kan vil lige være alene lidt, Barney?
Ja, selvfølgelig.
Jeg må have alt at vide om det, professor.
Hvorfor han ser sådan ud, hvorfor han forsvandt.
Sherif, har du nogensinde set...
en ven dø for øjnene af dig og ikke kunnet hjælpe?
Det er det værste ved det.
At være hjælpeløs.
Det er især svært, når man er læge...
og ved, hvad der er galt med ham.
Og der er intet du eller andre kan stille op.
Da jeg så liget, troede jeg, det var akromegali.
Men det er ikke muligt.
Akromegali?
Når hypofysen går amok, Jack.
Det forvansker ansigt, hals, hænder og fødder.
Jeg mødte Jacobs for et par år siden hos dig.
Sheriffen så ham for en måned siden. Han så helt normal ud.
Det er akromegali.
Men i de sager, jeg kender til, har det...
taget flere år at udvikle forvanskning.
Jeg ved det.
Medicinsk historie er det usædvanliges historie.
Måske har Eric været syg i årevis. Hvem ved?
Men det var kun fire dagen siden, han beklagede sig over muskelsmerter.
Vi slog det hen.
Det sker, når man bliver ældre.
Og den følgende morgen begyndte han...
at forandre sig.
For en sikkerheds skyld må vi nok foretage en obduktion.
Det tror jeg ikke er nødvendigt.
Jeg var til stede, og jeg underskrev dødsattesten.
Jeg forstår.
Hvorfor fandt vi ham i ørkenen?
Dr. Jacobs var i febervildelse i aftes.
Han løb ud af huset og ud i ørkenen.
Er du sikker på, han ikke havde beklaget sig over andet før?
Jeg har intet at tilføje.
Eric havde ingen familie. Jeg arrangerer begravelsen.
Tak, fordi I ringede så hurtigt.
- Farvel, dr. Hastings. - Professor.
Akromegali.
- Du hørte, hvad han sagde. - Det gjorde jeg.
En ung fyrs viden kan ikke måle sig med professorens.
Problemet er, du ikke vil indrømme, du tager fejl.
Vi begår alle fejl, Jack. Fejlen er ikke min her.
Hvid rotte - FEM DAGE GAMMEL NÆRINGSTYPE 3Y
FØRSTE INDSPRØJTNING på tredjedagen
SEKS DAGE
Anden INDSPRØJTNING på sjettedagen
Hvid rotte - 12 DAGE GAMMEL NÆRINGSTYPE 3Y
Første INDSPRØJTNING på tredjedagen Anden INDSPRØJTNING på sjettedagen
Tredje INDSPRØJTNING på niendedagen
Marsvin - 13 DAGE GAMMEL NÆRINGSTYPE 3Y
Første INDSPRØJTNING på andendagen Anden INDSPRØJTNING på femtedagen
Tredje INDSPRØJTNING på tiendedagen
Tarantel - 22 DAGE GAMMEL NÆRINGSTYPE 3Y
Sjette INDSPRØJTNING på tyvendedagen
Hallo.
Sådan.
- Paul! - Eric er død. Kan du høre mig?
Der er kun dig og mig...
og vi kommer også til at dø.
Nej, Paul! Bliv fra mig!
Jeg forsøger at hjælpe dig, Paul.
Du forskrækkede mig, Coco.
Så du undslap branden?
Lad mig se dine poter.
Jeg må gøre noget ved disse forbrændinger, ikke?
Kom så, Coco.
DESERT ROCK AMT - SHERIFFENS KONTOR
Du har det selvretfærdige blik igen.
Slet ikke.
Alle mænd hader...
at høre, de tager fejl, når de ved, de har ret.
Jeg vidste, Deemer havde generet dig.
Nok er jeg kun landsbylæge, men jeg ved, hvad jeg ved.
Og jeg ved, at akromegali ikke bare udvikles på fire dage.
Er det sandt?
Så jeg besøgte det medicinske bibliotek i Phoenix.
Der var ikke en eneste dokumenteret sag, der påviste...
at deformitet udvikles, som Deemer sagde, at det gjorde hos Jacobs.
- Han løj altså, siger du? - Jeg ved det ikke.
Men jeg gad vide, hvorfor han ville have ham begravet så hurtigt...
og ikke ville have foretaget en obduktion.
Manden er læge ligesom dig. Han har ret til sin mening.
Eller vil du anklage ham for at have forvirret en landsbylæge?
Der er intet som sikkerheden i prestige, hvad, sherif?
Vi glemmer det.
Alt er i orden og legalt...
og du skulle jo nødig vove pelsen for noget.
Hvad skal jeg gøre?
Tage ham, fordi jeg ikke synes om hans midterskilning?
Har du overvejet, hvad Deemer og Jacobs...
arbejdede på i laboratoriet?
Nej, og jeg vil heller ikke bore i det nu.
Deemers speciale er næringsbiologi.
Jacobs er førende inden for samme felt.
Når den slags går sammen...
og slår sig ned i ørkenen, 30 kilometer fra civilisationen...
skulle jeg mene, de arbejder på noget...
som de helst ikke vil have, andre ved noget om.
Tror du, at det, de laver har noget med Jacobs' død at gøre?
Bare jeg vidste det.
Joe Burch er på krigsstien igen.
- Hvad har du nu gjort? - Jeg glemte at fortælle ham om Jacobs.
Goddag, mine meget fine venner.
I er vel nok nogle kammerater.
Jeg var næsten færdig med avisen...
da jeg tilfældigt hørte om Jacobs.
Undskyld, Joe. Jeg glemte det. Hvad vil du vide?
Kun det, jeg ikke selv har opdaget.
Jeg lurede lige på dødsattesten hos Barney.
Fandt lige godbidderne om ham i Den Blå Bog.
Hvor ofte forekommer akromegali, Doc?
Ikke ofte. Det er faktisk første gang, jeg har set det.
Min ordbog siger, det er kronisk, men død er ikke nævnt.
Død indtræffer typisk ikke på grund af selve sygdommen.
Det skyldes kvælning.
Hvad mener du med kvælning?
Tungen forstørres. Halsen, hjertet...
og alt flytter sig fra rette plads.
Hvad tror du, Deemer har arbejdet på derude?
Det ville jeg gerne vide.
Ridley og jeg tager et par billeder og ser, hvad vi kan finde ud af.
For resten, Doc...
hvor længe havde Jacobs været død, da vores ven kom i tanke om at ringe?
- Stop det nu. - Otte til ti timer.
Tak, Doc. Jeg skal nok stave dit navn rigtigt.
Hvad angår din ven, glemmer jeg måske...
at støtte ham ved næste valg.
Det er en god ide, Jack. At han tager ud til Deemers sted.
Joe stiller så mange spørgsmål, han ender med at foretrække mig.
Hvis du skal til hotellet, frøken, kan de hjælpe derinde.
Tak.
Kan du fortælle mig den nemmeste vej til Deemers sted?
- Det er cirka... - Jeg ved godt, hvor det er.
Er der en bus eller en taxi?
Ja, men der går ikke flere busser i dag.
Vil du så ringe efter en vogn til mig?
Ja, det vil jeg da. Men det nytter ikke noget.
For det er Jaspers taxi.
Han er på Bar Six og kommer ikke tilbage før om et par timer.
Måske længere.
Hvad skal jeg så gøre?
Sæt dig og vent. Det er det eneste, du kan gøre.
Tak.
Du har ikke været her før, vel?
Nej.
Jeg syntes ikke, jeg havde set dig før.
Er du i familie med Deemer?
Nej, det er jeg ikke.
Er han i familie med dig? Nå, nej.
- Du er vel ikke... - Det tvivler jeg på.
Det gør jeg også.
Josh, jeg venter et opkald fra Dan Simon.
Viderestil det opkald til Deemer, ikke?
Skal du derud?
- Jeg kører nu. - Tag hende med.
Jeg spurgte, hvordan jeg kommer derud, men...
Jeg vil jo nødig ulejlige dig.
Han gør det gerne.
Jeg kører dig gerne.
- Hvis du er sikker. - Er disse dine?
Hallo.
Skal I ikke hilse på hinanden?
- Nej. - Nej.
Verden forandrer sig hurtigt.
Det er vel på tide.
- Dr. Matt Hastings. - Stephanie Clayton. "Steve."
Jeg synes om Steve.
Jeg er dig tak skyldig for turen, dr. Hastings.
Eller snarere til din ven Josh.
Det er jeg også.
Det kommer vel ikke mig ved, men hvorfor skal du ud til Deemer?
Hvorfor ikke?
Jeg er biologistuderende.
Han underviser i det, eller underviste.
Jeg vidste, det ville ske.
Tillad kvinderne at stemme og hvad sker der? Kvindelige forskere.
Ind til videre blot studerende.
Jeg har skrevet om de næringsmæssige sider ved udvidelse af befolkninger...
og Jacobs læste det og tilbød mig et feriejob.
Hvad med et sted at bo?
Der er et par udmærkede pensioner i Desert Rock.
- Det er billigere end et hotel. - Nej.
Jeg skal bo hos professoren.
Det står i min kontrakt.
Jeg skal være laboratorietekniker, kok, studerende. Det hele.
Jeg forstår.
Det er en måde at opnå magistergrad på.
Og det er det værd at arbejde med folk som Deemer og Jacobs.
- Hvor godt kendte du Eric Jacobs? - Jeg har aldrig mødt ham.
Han læste bare min artikel, syntes om den, og det var det.
Han er død.
Han døde i går morges.
Hvordan?
Hypofyse-forstyrrelse kaldet akromegali.
Akromegali? Er det ikke en meget sjælden sygdom?
Meget sjælden.
Er du sikker på, det var det?
Nej, jeg er slet ikke sikker.
Han har et skønt laboratorium. Et af de bedste.
Der er vist ingen hjemme.
Der må da være nogen. Det er Joe Burchs bil derovre.
Vi kan ligeså godt gå ind.
Elpanelet kortsluttede.
I kan jo selv se, hvad der skete.
Har du fået overblik over omfanget, professor?
Den største skade, er det arbejde, som blev ødelagt.
Vi vender tilbage til Jacobs.
- Hvorfor tog han... - Jeg har fortalt dig alt.
Vil de herrer have mig undskyldt?
Et billede mere.
- Klap aben, professor. - Jeg sagde stop.
Det bør være nok, Joe.
- Professoren har haft et par hårde dage. - Ja. Tak, dr. Hastings.
Tak for historien, professor. Jeg ville ikke gøre det værre.
Kom nu, Ridley.
- Vi ses senere, Matt. - Vi ses, Joe.
Jeg troede aldrig, jeg slap af med dem.
I må tilgive en gammel mand.
- Har vi hilst på hinanden før, frøken? - Nej.
Det her er Stephanie Clayton. Jacobs havde skrevet efter en assistent.
- Hun er assistenten. - Ja, Eric fortalte, du ville komme.
Men jeg havde ikke forventet en forsker med dit udseende.
Det var et kompliment.
- Jeg er vist lidt ude af træning. - Jamen, tak da.
Tja, jeg ved ikke, om du vil blive efter alt det, der er sket...
Det er du naturligvis velkommen til.
Men Eric...
Jeg ved det. Dr. Hastings fortalte mig om det på vejen herud.
Javel, ja.
Nu Eric er væk, er jeg alene.
Jeg er sikker på, jeg kan hjælpe.
Jeg mener, hvis du fortsætter med dit arbejde.
Naturligvis. Om ikke andet, så for Erics skyld.
Arbejdede du ikke med Paul Lund, professor Deemer?
Paul...
Han tog sin doktorgrad, da jeg var førsteårselev.
- Jeg hørte, han kom herud. - Ja, naturligvis.
Paul Lund. Nej, han er ikke hos os længere.
Kom, frøken Clayton. Lad mig vise dig laboratoriet.
- Er du interesseret, doktor? - Ja, selvfølgelig.
Jeg har investeret alt, jeg ejer, her.
Det er mit liv.
Alt, hvad jeg ejer og holder af, er herinde.
Desværre er noget af det blevet ødelagt.
Jeg forstår.
Hvad er der i glasset der, professor?
- Et næringsstof. - Et syntetisk et, mener du?
Et fuldstændigt ikke-organisk fødevarekoncentrat.
Medicin har forlænget levetiden, og mennesker lever længere.
Men madforsyningen forbliver statisk.
Verdens befolkning forøges med 25 millioner om året.
En overbefolket verden.
Det betyder, der ikke er nok mad.
Sygdommen sult spredes som de fleste andre sygdomme.
Der er to milliarder mennesker i verden i dag.
I 1975 vil der være 3 milliarder.
I år 2000 vil der være 3 milliarder 625 millioner.
Verden vil måske ikke være i stand til at producere fødevarer til alle.
Nu forstår I måske, hvad et billigt næringsstof vil betyde.
Ikke mange af os ser så langt ind i fremtiden, professor.
Vores branche er fremtiden.
Ingen kan gøre det alene.
Man trækker det ikke op af hatten som en kanin.
Man bygger videre på det, hundredvis af andre har lært før en selv.
Jeg troede ikke, syntese var mulig uden et bindingsstof...
som holder det sammen.
Og vi anvender det enkleste af dem: Atomet.
Lad mig vise jer det.
- Det er en isotop, ikke? - En radioaktiv isotop.
Ammoniak.
- Og det binder opløsningen? - Binder og udløser den.
Anvendes den, bliver Erics og min drøm måske til virkelighed, før...
Undskyld mig.
Hallo?
Ja.
Det er til dig, doktor.
Tak.
Hallo? Hej, Josh.
Selvfølgelig.
Ring til hende og sig, jeg kigger forbi på hjemvejen.
Farvel.
Beklager, men jeg må af sted.
Tak for rundvisningen, professor.
Måske bliver jeg inviteret igen.
Ja, naturligvis.
Professor, jeg...
Jeg undres stadig over hastigheden, Erics forvanskning skete med.
Kan du forklare det?
Eric er død, og det burde han ikke være.
Men årsagen var akromegali og intet andet.
Sygdommen lod til at afvige fra de typiske sager.
Du er meget diplomatisk, doktor. Sig, hvad du mener.
Tror du ikke, du måske tager fejl denne gang?
Ikke denne gang, nej.
Du vil have en obduktion. Hvorfor ikke?
- Du var imod det. - Jeg var oprevet.
Eric var ikke kun min kollega, han var min bedste ven.
- Du har min tilladelse. - Tak, professor.
Jeg skal nok holde dig orienteret.
Og glem nu ikke at invitere mig igen.
- Nu skal jeg vise dig dit værelse. - Tak.
- Er det dig, Jack? - Hvor langt er du?
Jeg kommer nu.
Hvad har du?
Det er hurtigt overstået, Jack. Ingenting.
Ingenting? Havde professoren ret?
Han havde mere end ret.
Hvad skal man sige til det?
Meget. Du anklager nærmest Deemer for mord, og så...
Skal jeg gå videre med fængslingen, Jack?
Det må du hellere, før Sherlock her får flere gode ideer.
Sagen er afsluttet.
Og næste gang, jeg får brug for en læge, ringer jeg til en i Phoenix.
Jeg tror ikke, Jack er helt tilfreds med det her.
Det bebrejder jeg ham ikke.
Men jeg kan stadig ikke regne det ud.
Langsomt, langsomt.
Det er fint.
Det haster ikke, Steve, det haster ikke.
Tid har vi nok af.
Og det har vi ikke, hvis vi begår en fejl.
Der.
- Er det her okay, professor? - Det er fint!
Sæt så låget på medicinflasken.
Forsigtig.
Sådan. Tag så måleglasset...
og sæt det ind i adgangskammeret.
Fint arbejde, Steve.
Løft så kammeret op.
Sådan.
Nu sætter vi det ind i tørkammeret...
hvor vi kan håndtere det sikkert.
Du er ved at blive en hel ekspert.
Jeg ved ikke, hvad jeg skulle gøre uden dig.
Lad os så se, hvad der sker.
Det er én ting at udvikle en formel på papir, noget andet er at få den til virke.
Indtil videre har vi fundet en næsten konsekvent ustabilitet i stoffet.
En af næringsgrupperne adskiller sig skarpt fra den næste.
Hvad vil du teste det på denne gang?
En af rotteungerne?
Okay.
Hvor lang tid går der, før vi ved noget, professor?
Tja, af og til har ustabiliteten forårsaget død.
Hvis det altså virker.
Lad mig vise dig det.
- Kan du se kaninen der? - Ja.
Hvor gammel tror du, den er?
Fire måneder.
Se på oversigten.
Seks dage!
Er det normalt?
Jeg foretog en refleksundersøgelse, efter du gik i seng i aftes.
Den eneste forskel på den og de andre...
er, at den er raskere og stærkere.
Alligevel må vi ikke forjage os.
Vi skal have løst problemet med ustabiliteten.
Er den først under kontrol, er vi klar til den ultimative test: Menneskeforsøg.
Det må ikke slå fejl denne gang.
- Jeg kommer tilbage om et par timer. - Okay, Steve.
Forskning er forskning, men man skal jo have sat håret.
Du må hellere skynde dig, hvis du skal nå bussen.
- Den stopper kun, når man vinker. - Det ved jeg.
- Mangler du noget? - Nej, tak.
Vi analyserer vævsundersøgelserne bagefter.
- Okay. - Mor dig.
Få recepten udfyldt og sørg for, hun tager den efter hvert måltid.
Okay, Doc, men du kender kvinder. Mary lader den bare stå på hylden.
Hun får det bedre, når hun ved, den er der, ikke?
Jo, det gør hun vel.
Sig mig engang, hvornår skal vi to ud at fiske igen?
- Det er fire-fem uger siden... - Undskyld mig, Jim.
Steve!
- Kan jeg bære dine bøger, frøken? - Tak!
Jeg er ikke blevet fulgt hjem fra skole længe.
Du klæder byen godt.
Passer du ikke på, vil Handelskammeret...
nævne dig på listen over lokale seværdigheder.
Skal du tilbage med det samme?
Nej.
- Godt, så lad os pjække. - Okay.
Det er en hel oase.
- Jeg tager mine patienter med herhen. - Det gør du vel.
- Hvordan er det her? - Fint.
Ikke nu, tak.
Hvordan kommer du ud af det med Deemer?
Halvdelen af tiden ser han mig ikke...
den anden halvdel er han bange for, jeg laver fejl.
- Han er vel en fin fyr. - Ja.
Har han omtalt assistenten, der tog af sted igen?
Nej.
Hvordan går det med næringsstoffet?
Det er det mest utrolige, jeg nogensinde har set.
Hvor hurtigt bliver en kanin fuldvoksen?
Det ved jeg ikke. Fire-fem måneder, vil jeg tro.
Han har en, der er fuldt udvokset på seks dage.
- Seks dage? - Det lyder utroligt, men det er sandt.
Det er alt sammen så nyt og uforudsigeligt.
Der er mange ting, vi skal overveje...
før vi kan gennemføre menneskeforsøg.
Noget af næringsstoffet har vist sig fatalt, når det er ustabilt.
Men det har holdt dyr i live, der ikke har levet af andet.
Hvis jeg bliver meget længere, når jeg ikke min bus.
Kan man håbe på en bedre chance? Til tjeneste, frøken.
Kan dine patienter undvære dig?
Jeg er så dygtig, at de aldrig bliver syge.
- Kom. Lad os gå. - Okay.
Det er intet under, du elsker ørkenen.
Den er så smuk.
Alt, der har gået og kravlet på jordens overflade...
svømmet i det dybe ocean...
svævet på himmelen, har efterladt sit spor her.
Se.
Har du tænkt på, hvorfor de bunker sig sådan?
Vind? Vand? Hvad?
Jeg har aldrig set noget lignende. Kan vi stoppe?
Selvfølgelig.
Det her var engang hav, ikke?
Man kan stadig finde muslingeskaller, hvis man er vågen.
- Hvad er det? - Jeg...
- Der er den. - Den forskrækkede mig.
Jeg begynder at forstå, hvorfor du elsker det her.
Det smitter, ikke?
Jeg vil gerne bede om den cigaret nu.
Tak.
Det må se uvirkeligt ud fra oven.
- Jeg skal vise dig det engang. - Vil du?
Hvad ligner det?
Noget fra et andet liv.
Fredeligt, stille, men sært ondskabsfuldt...
som skjuler vi dets hemmelighed fra mennesket.
Du får det til at lyde så uhyggeligt.
Det er det ukendte altid.
- Hvad kunne have startet det? - Jeg ved det ikke.
Jeg har vist fået nok af det ukendte for i dag.
Noget må have startet det.
Man må ikke tvivle på ørkenen.
Sten, der har ligget stillet i 1.000 år, flytter sig bare.
Det er ikke til at forstå.
Jeg var kommet før med bussen, men jeg har nydt det.
- Hils kaninerne. - Vil du se dem?
Det vil jeg enormt gerne.
Du kan stille dem lige der.
Det er pudsigt, han er her ikke. Måske hviler han sig.
- Får jeg en rundvisning? - Følg mig.
Sådan så den ikke ud, da jeg tog af sted.
Er du sikker på, det er den samme?
Ja.
Vi gav en rotteunge en indsprøjtning i morges. Lad os se på den.
- I morges? - Det var en unge.
Jeg siger jo, Matt, den var en unge i morges.
Og den har fordoblet sin størrelse på et par timer?
Du tror mig vel, Matt?
Naturligvis tror jeg dig.
Hallo?
Ja, han er her. Lige et øjeblik.
Det er din praksis.
Tak. Hallo?
Ja, Josh.
Jeg kigger ind på tilbagevejen. Tak. Farvel.
Jeg må af sted.
Det er straffen ved at være læge.
Jeg får aldrig afsluttet mine samtaler.
Hvad mener du om rotteungen?
Jeg ved det ikke.
Jeg får myrekryb af alle originaler.
Jeg har hørt om gigantisme, men jeg har aldrig set det.
Bed Deemer om at invitere mig herud en af dagene.
- Jeg vil gerne tale med ham om det. - Det gør jeg.
Desuden får jeg jo så dig at se igen.
Eller behøver jeg ingen grund?
- Hvad tror du? - Jeg ringer til dig.
Mit laboratorium er ikke åbent for offentligheden, frøken.
Forklar mig, hvorfor du tog dr. Hastings med herud.
- Professor? - Dr. Hastings.
Vil du venligst forklare, hvorfor du tog ham med herud?
Han er meget interesseret i dit arbejde, og jeg troede, det var okay...
Afholdt du rundvisninger på Owens University?
Nej, men jeg troede, det var...
At tage ham med herud var et tillidsbrud.
Eksperimenterende forskning er altid fortrolig her og alle andre steder.
Du har ikke sagt, den var fortrolig.
Jeg troede ikke, det var nødvendigt.
Dit ansigt, professor.
- Så er det nok, frøken Clayton. - Javel.
- Du er ikke så lidt fræk. Fald nu ned. - Hvor kom du fra?
Jeg var på vej ud til gamle Andy Andersen, da jeg så din bil.
Hvad laver du her?
Der var et jordskred for cirka en time siden.
- Jeg ville se, hvad årsagen var. - Det er en af den slags dage.
Gamle Andy ringede og sagde, jeg skulle komme straks.
Jeg forstod ikke, hvad han snakkede om...
men noget spiste af hans kvæg.
- Spiste det? - Sig mig...
Han fik solstik for et par år tilbage. Det kunne vel ikke...
Nej, der må være noget om det. Han sagde, han havde en bunke knogler.
Du vil ikke med, vel?
Stoler du stadig på min dømmekraft efter Jacobs-affæren?
Jeg skal ikke bruge medicinsk vejledning. Men selskab.
Godt, du endelig kom, sherif.
Doc. Jeg havde ikke ventet at se dig.
Andy. Jack mødte mig på vejen. Han sagde, du havde problemer.
- Ja, der skete noget mærkeligt. - Hvor er årsagen til, vi kom?
Lad os gå.
Jeg har aldrig set noget lignende.
Ingen fodspor, intet blod og intet tegn på kamp.
Knoglerne er slikket rene, skrællet som en banan.
Stalddrengen kom ved middagstid og fandt dem.
Det kan vel ikke have været pumaer?
Jeg har haft gård her i 22 år nu, Doc...
og jeg har set mere end nok til pumaer og ulve.
Det var ikke dem.
- Hvor er det kommet fra? - Det var her, da han kom.
Glem det, og fortæl mig, hvem der skræller mit kvæg.
Det er alt, jeg vil vide. Hvad er det?
- Slap af, Andy. - Det er ikke dit kvæg.
Kunne det ske sidste nat, så kan det også ske i nat og i morgen.
Det kunne ruinere mig.
Skal du ikke gøre noget?
Jeg er ligeså forvirret som dig. Jeg ved ikke, hvor jeg skal begynde.
Har du nogen ideer, Doc?
Du må hellere få samlet dit kvæg og holde vagt.
Ser eller hører du noget, så ring til mig.
Jeg skal nok være der for en sikkerheds skyld.
Vi ses, Andy.
Hej, Jack.
Er der nogen overlevende?
Spøger du? Jeg vil vise dig noget.
Godmorgen, Doc.
Sheriffen fortæller mig, du har set noget lignende før.
Ja.
Tror du på, det var en ulykke, Doc?
- Gør du ikke? - Nej.
Jeg forstår det ikke. Der er ingen spor.
Vi har tjekket vraget, og bremserne virker stadig.
Det er, som om noget tog fat i pickuppen og smed den ni meter væk.
Se det her, Doc.
Jeg fatter ikke, jeg ikke så det her...
da jeg hev skrogene væk og stablede dem på den anden side.
- Var de her? - Ja. Hvorfor?
Der er vist ingen særlig lugt.
Wow.
Har du en termoflaske eller et glas et eller andet sted?
Jeg tror, der er en herovre.
- Det samme, vi fandt hos Andy? - Ja, det tror jeg.
Så er det altså tre.
Tre?
Her, det du så i går og Andys.
Andy?
Hans kone fandt ham i folden i aftes, død.
Han var... Ligesom kvæget og fårene.
Der var cirka fire liter af denne væske ved siden af ham.
Gid, du kunne hjælpe mig lidt her, Doc.
- Det her kan jeg ikke klare. - Det er der måske ingen, der kan.
Hvis jeg var dig, Joe, ville jeg kalde det en ulykke.
Hvis du skriver noget, der bare ligner det her...
skræmmer du folk halvt ihjel.
- Nyheder er nyheder, Doc. - Gætværk og halve sandheder er ikke.
Hvofor venter du ikke, til vi ved, hvad det er?
Så får du måske dit livs historie.
- Hvad mener du, Matt? - Jeg ved det ikke.
Men vi må holde sindet åbent og munden lukket indtil da.
Værsgo, Doc.
Tak.
Hvad siger du så?
Jeg er ikke sikker.
Det er umuligt at give et endeligt svar på dette stadie.
Men det er i familie med insektgift.
- Insektgift? - Hold nu op, Matt.
Jeg ved det. Men det passer.
Det har syreindhold og alting.
Jeg ved ikke, hvilken type det er, men...
Matt, jeg er villig til at tro dig...
men der er grænse for, hvad jeg kan sluge.
Tjek det selv, Joe. Jeg viser dig hvordan.
Du drømmer, Doc.
Ingen kendte insekter indeholder så meget gift.
Okay, lad være med at tro mig. Få en anden til at analysere det.
- Hvem? - Professor Deemer.
Det er en god ide.
Jeg kontakter ham. Tag det der med derud. Okay?
Okay.
- Glem ikke at orientere mig. - Nej, Joe.
Insektgift i økonomistørrelse. Så har jeg hørt det med.
Kan du give mig professor Deemer, Josh?
Hallo?
Hallo, Matt.
Nej, jeg kan godt snakke. Han er ovenpå.
Jeg håbede, du ville ringe. Der er...
Jeg må tale med dig, Matt.
Han er syg, Matt. Meget syg.
Det er hans ansigt og hans hænder.
Ja. Det gjorde jeg også.
Jeg bad ham søge læge, men han vil ikke...
Steve? Steve!
Hun lagde på, Doc. Skal jeg ringe hende op igen?
Skynd dig, Matt!
- Er du okay? - Der er sket noget.
Han kan dårligt trække vejret!
Steve, vil du give mig noget vand?
Bør vi ikke få ham indlagt?
De kan ikke gøre noget for ham, vi ikke kan gøre her.
Giv ham noget vand, Steve.
Der er intet, du kan gøre, doktor.
- Sig ikke det. - Ingen kan gøre noget.
Begynd med Jacobs, professor. Han var begyndelsen.
Eric og jeg brugte al vores tid på det her siden vores...
dage på Oakridge.
Men han var en utålmodig gammel mand.
Han var overbevist om...
at et forfejlet dyreforsøg...
ikke nødvendigvis betød...
at næringsstoffet ville fejle hos mennesker.
Så...
en dag, da jeg var inde i byen...
indsprøjtede han og Paul...
stoffet i sig selv.
Hvornår gav Jacobs sig selv indsprøjtningen, professor?
Fire dage før han døde.
Akromegali udvikledes på fire dage.
Isotopen udløste vores næringsstof og blev et mareridt.
Så...
blev Paul vanvittig og angreb mig.
Mens jeg var bevidstløs, sørgede han for, jeg ikke ville overleve.
Men jeg...
fortsatte eksperimentet...
og håbede, at jeg i løbet af den korte tid...
jeg havde tilbage kunne...
bevise, at...
næringsstoffet...
ville virke.
Du skulle have set dem.
Du skulle have set dem før branden.
De levede kun af næringsstoffet.
En rotte otte gange normalstørrelse.
Et marsvin på størrelse med en politihund.
En tarantel...
Tabt, det er alt sammen tabt.
Hvad med tarantellen?
Brændt.
Helt brændt.
Lad os få ham ovenpå.
- Han vil sove lidt. - Er der håb?
Her er noget mod smerterne.
Giv ham en, når han vågner.
Hvor skal du hen?
Tarantellen...
Der er noget, jeg vil tjekke. Jeg ringer, når jeg er tilbage.
ARIZONA LANDBRUGSINSTITUT
- Ordn det, Jean. Derefter kan du gå. - Javel.
Det var en ret præcis analyse, doktor.
Så er det altså insektgift?
Ikke præcis Det er fra en art, som hedder arachnida.
- En edderkop? - En tarantel, for at være præcis.
Men jeg har aldrig set gift i de mængder før.
Der er mere gift i det her reagensglas...
end der er i 100 taranteller.
En tarantel, der kunne udskille den mængde gift, skulle altså være...
100 gange større end normal?
Mindst.
Hvad ville du sige, hvis jeg havde fundet store mængder af den gift?
1, 20-1,50 meter i omfang og 5-7 centimeter dybe?
Jeg ville sige, at det er et mareridt.
Eller at du er den største lystløgner siden baron von Münchausen.
Det er et mareridt, doktor...
men ikke den slags, du mener, og jeg lyver ikke.
- Tarantel-filmen er klar, professor. - Tak, Jean.
Jeg ved, du ikke har fløjet 320 kilometer for en spøg...
men jeg kan ikke tro, hvad du fortæller mig.
- Godnat, professor. - Godnat, Jean.
Men situationen taget i betragtning, kan det her være interessant.
Det er den største tarantel fra Sydamerika...
og den er 30 centimeter i diameter med udstrakte ben.
Jeg ved det. Vores Arizona-art er endnu mindre.
Det er korrekt. Ikke mere end 7,6 centimeter.
Her kommer den fra sit bo.
Den har otte ben, og den bevæger sig hurtigt...
hvilket sikrer den et langt liv. Den kan blive op til 25 år gammel.
Det er edderkoppehvepsen...
tarantellens dødsfjende.
Se? Hvepsen vinder som regel...
men tag det ikke for givet, for tarantellen kender ikke til frygt.
Som du kan se, kan den om nødvendigt klare en klapperslange.
Se?
- De er kødædere, ikke? - Jo, og de spiser ørkenbiller.
De der kæber er stærke nok til at bide en mands finger over.
Der. Giften lammer ofret.
Tarantellen fortygger sin mad med en stærk opløsning i såret...
så kødet kan suges ind i kroppen.
Det forklarer knoglerne.
Din fantasi er synlig, dr. Hastings.
Det er altså det, doktor.
- Hvor dødelig er giften? - Den er slet ikke dødelig.
På linje med en gedehams.
Det er ikke sjovt, men ufarligt.
De få dødsfald, der er blevet registreret, skyldes...
bakterier i såret, da de blev bidt.
- De lyder næsten som kæledyr. - Ikke kæledyr, doktor.
Bare en del af verden omkring os.
Vi må acceptere dem, som alle Guds øvrige væsner.
Alle har en funktion i deres verden.
Men hvad hvis de var større og stærkere?
Blev fjernet fra deres primitive verden og sluppet løs i vores?
Så forvent noget, der er skrappere...
ondere og mere dødeligt end noget andet på Jorden.
Hvad med dr. Hastings' opkald til Desert Rock?
Jeg kan desværre ikke komme igennem.
Linjerne er nede i Calamite og Desert Rock.
Der går en time, før de virker igen.
- Hvordan er det sket? - Jeg ved det ikke.
Skal jeg prøve igen om en time?
Nej. Glem det. Tak.
Værsgo, Jeb.
Det bliver en skummel nat.
Ja.
Tror du, det var lynnedslag, vi så i vest?
Hvis det var, er det første gang, jeg har set gnister.
Måske har en af college-drengene kortsluttet sin nye Geiger-måler.
Hvad var det?
- Jeg er i lufthavnen. - Åh.
- Kan du høre mig nu? - Ja, ja.
Vi har ikke megen tid, Jack.
Vi skal bruge så mange som muligt. Bevæbn dem...
Hvad? Hvad taler du om?
Gør, som jeg siger, Jack.
Bed statspolitiet om at møde dig ude hos Deemer.
Statspolitiet? Du må være beruset.
Nej. Jeg har ikke drukket.
- Du skal bare... - Jeg ved det. Ringe til statspolitiet.
Kom nu, Jack. Stol på mig.
Okay, jeg gør det.
Tak. Vi ses.
Han kommer, Matt, jeg kan se ham.
Der er Matts bil.
- Hvad sker der? - Jack, vend om!
- Hvorfor? - Ikke nu. Senere!
Se, betjent!
Hold da helt op!
Få fat i maskinpistolerne! Ind i bilen med jer, drenge.
De kan ikke stoppe den!
Hvis den følger motorvejen, kommer den ind til Desert Rock.
- Doc, sidder nøglerne i bilen? - Ja.
Doc og frøken Clayton kommer med os.
Ind med jer. Forsøg at bremse den.
- Hvis I ikke kan, så tag Docs bil og følg os. - Javel.
- Kom så. Start nu! - Jeg kan ikke starte.
Kom nu, du drukner den.
Det er sandt.
Du har højst 20 minutter til at få alle ud. Skifter.
Desert Rock vil være evakueret om 30 minutter. Skifter.
Tror du, dynamit vil stoppe den?
Send en lastbil over til Murphy og fyld den med dynamit.
Kør den ud nord for Devil's Rock. Vi venter der.
Ja, dynamit virker måske. Men hvad, hvis den ikke gør?
Har du andre forslag, Doc. Det bliver snart lyst.
Hvis vi kunne få en besked ud til Sands-luftbasen.
Hvordan vil du gøre det?
- Nogen kunne ringe fra byen. - Medmindre linjerne er døde.
Betjent, du skal ringe til basekommandøren på Sands-luftbasen.
Er der nogen særlige instrukser, Doc?
Ja. Hvis de har noget napalm, så sig, de skal tage det med.
Betjent, sig de skal tage napalm, raketter og alt, hvad de har, med.
Skynd jer, drenge!
D YNAMIT
- Det er det sidste, Murphy. - Det er alt, Joe.
Der er ikke mere dynamit tilbage i hele byen.
Her. Gør dem klar på vejen.
- Vi ses forhåbentligt senere. - Ja.
Okay. Af sted.
Glem ikke at gøre dem klar!
Kør herind, drenge! Kør herind.
Lige på den anden side af vejen. Kom så! Hjælp os, drenge!
Pas på! De er alle klargjort!
Hvor vil du have den?
- På den anden side. - Skynd jer nu! Hjælp til!
Pas på! Stil kasserne lige dernede på den anden side.
Okay, kom så.
Kom så, drenge. Få dem herned!
- Okay! Kom så. - Kom så, få dynamitten herned.
Okay. Smukt.
- Tror du, det virker? - Dynamit er lunefuld.
Måske springer den. Måske går det ud over motorvejen.
Gid, vi havde noget nitroglycerin.
Jeg skal se den tarantel, før jeg tror på det.
Du får den at se, Joe, og du ville ønske, du ikke havde.
Af sted! Får ledningerne fastgjort.
Her kommer den!
Hold da helt op!
Kom så! Træk tilbage!
- Af sted! - Kom så.
Vend bilen!
Af sted!
Vent!
I må hellere skynde jer.
Skynd jer.
Jeg har den.
Parat.
Nu!
Lad os komme væk herfra.
Hvad nu?
- Ved ikke. - Vi må gøre noget.
Mit livs historie, og så kan jeg ikke skrive den.
Se!
Se, der kommer de!
Se dem!
Okay, Betts. Affyr to raketter ved første overflyvning.
Så sker det.
Napalm smides. Følg efter i formation.
Smid dem alle sammen.
SLUT
Danish